Urmăriți pe părintele Pimen Vlad care povestindu-ne viața Sfântului Profet Ilie ne oferă și alte învățături duhovnicești.
Vizionare plăcută!
Powered by RedCircle
O mare binecuvântare de la Maica Domnului
Iată, dragii mei, că ne vedem iarăși! M-am băgat în pădurice. Încă avem ceva lucrări acolo jos și mai este zgomot. Și aici avem o mică turbină pentru apă și chiar dacă se cam aude oleacă, nu mă duc mai departe în pădure. Acum e un zgomot cât de cât mai natural, cum curge apa. Azi am avut mare binecuvântare de la Maica Domnului, după două luni de secetă, care-i firească la noi în Athos, trei luni, patru luni să nu plouă vara, să dea o mică ploiță, așa timp de vreo trei ore. Așa cum se zice, o ploaie ușoară ca o binecuvântare. Nu a fost ploaie mare, dar în timp de trei ore câte un pic picurând, cel puțin stratul de deasupra a fost umezit și o curățat și atmosfera și o împrospătat-o un pic.
Chiar dacă în alte părți, nu în Athos, mă refer la Europa, în mai multe locuri o dat cu gheață, am înțeles, ieri, alaltăieri, zilele trecute a rupt, a fărâmat… Chiar mă uitam și mă minunam cât de liniștit o fost la noi. A început de dimineață ușor să picure, de fapt azi noapte o fost un pic și după aia dimineața așa vreo trei ore, ca o binecuvântare, exact ce ne trebuia. Da, vedem cât de buni sunt Dumnezeu și Maica Domnului!
Sfântul Proroc Ilie
Și ce mă gândeam? Zic, hai să vă vorbesc, mai ales că a plouat azi, un pic despre Sfântul Proroc Ilie care, cum se spune, e aducător de ploaie prin rugăciunile și prin mijlocirile lui. Să vorbim un pic despre el! În Sfânta Scriptură se vorbește mult despre el, despre Sfântul Proroc Ilie, cel râvnitor, așa cum se spune. Încerc în câteva cuvinte, cât pot și eu să-mi amintesc, că am și eu memoria mai slabă. Știm că după Solomon, ne întoarcem în Vechiul Testament că acolo e vorba, datorită Sfântului Proroc David și lui Solomon împărăția a fost unită. Dar, de la fiii lui Solomon încolo, s-a rupt împărăția lui Israel în două. Erau 12 seminții, după cei 12 patriarhi ai Vechiului Testament. Și s-or rupt două seminții de-o parte și alte 10 seminții de cealaltă parte.
Poporul lui Israel după moartea regelui Solomon
Cele 10 seminții erau numite împărăția lui Israel, iar celelalte două seminții parcă erau numite împărăția lui Iuda. Peste cele două seminții stăpânea fiul lui Solomon, iar peste cele 10 seminții pe cine au pus ei împărat? Un rob, o slugă de la curtea lui Solomon care a făcut anumite nedreptăți și care a fugit la egipteni. După moartea lui Solomon s-a întors și cele 10 seminții l-au pus împărat. Asta ca să vedem și în timpurile acelea cum erau puși împărații uneori. Deci, cel care făcuse nedreptăți, cel care furase pe acolo, când s-o întors, l-au pus împărat. Și pentru că în legea veche singurul loc de închinare era Ierusalimul, care era sub împărăția lui Iuda, ceilalți trebuiau să vină aici în fiecare an să se închine. Și atunci ce o zis împăratul ăsta, robul, care parcă se numea Roboam.
A zis „Mă, dacă îi las să se ducă la Ierusalim, încet, încet o să se lipească de împăratul de acolo și pe mine o să mă alunge, o să mă ucidă… Ia să găsesc eu o cale prin care să-i atrag să nu se mai ducă la Ierusalim!”. Și atunci s-a hotărât să facă doi idoli mari din piatră, din aur sau din ce i-o făcut el acolo și-a spus „Uite, ăștia-s dumnezeii tăi! De acum aduceți-le jertfă lor, nu vă mai duceți la Ierusalim!”. Știm din Vechiul Testament că poporul evreu foarte ușor cădea în anumite păcate, se abăteau de la Dumnezeu. Continuu avem exemple, imediat ce se ivea ceva care li se părea mai bun, uitau și de Dumnezeu și de tot! Știind lucrul ăsta, împăratul imediat i-a ispitit cu desfătarea trupească și le-a zis că puteau face în jurul acelor zei orice orgie.
Închinarea la idoli
Le-a zis ”Când se sărbătorește zeul, veniți și vă faceți de cap cum vreți voi!” ca să-i atragă cu patimile trupești, cu ospețe, cu tot ce voiau ei. Adică, fără nicio lege, fără nicio pedeapsă cum s-ar zice. În felul ăsta, ușor i-a atras pe toți acolo, iar regele s-a făcut un fel de așa-zis preot al acelor zei și le slujea lor. De acolo a început decăderea poporului lui Israel. Au luat-o în jos încât puțini mai erau cei se închinau la Dumnezeul cel adevărat. În timp, după el și urmașii lui, s-o ajuns la împărăția lui Ahab, pe timpul Sfântului Ilie. Ahab și-a luat o nevastă păgână, așa ca el. O chema Izabela și ea când a venit avea idolii ei. Unul era idolul Bal… și a adus 400 de falși proroci și preoți care se închinau la idolul Bal.
Le-o făcut mare capiște… vă dați seama, ca să trăiască 400 de ăștia, le trebuia un întreg palat. Împărăteasa îi hrănea pe toți și le asigura totul. Era numit ”spurcatul Bal” la care se închinau acolo și la toate zeitățile aduse de Izabela. Acum, Sfântul Ilie se zice că de la naștere a fost ales de Dumnezeu ca proroc. Când s-a născut, tatăl lui o văzut niște bărbați în veșminte albe în lumină, cum au venit la copil și-l hrăneau cu foc și el strălucea de atâta lumină. Atunci tatăl său s-a dus la Ierusalim la părinții care cumva erau cât de cât mai aproape de Dumnezeu, iar unul dintre ei, care avea darul prorocirii, i-o spus ”Copilul ăsta va fi mare proroc înaintea lui Dumnezeu!” și așa a fost. După ce a început să crească, lui nu i-o trebuit nimic din cele lumești.
La rugămintea Sfântului Ilie, Dumnezeu închide Cerul pentru 3 ani
Se ducea prin pustie, se nevoia, se ruga ca un fel de pustnic, am putea spune. Numai în rugăciune, așa a fost viața lui. Îi slujea lui Dumnezeu și când vedea că oamenii nu-s cu Dumnezeu, atâta se aprindea și-L întreba pe Dumnezeu „Doamne, dar cum îi rabzi așa? Nu vezi? Îndreaptă-i, fă ceva!”. Trecând timpul și văzând Sfântul Ilie că nu se schimbă nimic și fiind proroc cu putere multă, încât ajunsese de vorbea cu Dumnezeu, s-o rugat la Dumnezeu și a spus ”Doamne, te rog un lucru! Nu mai da ploaie pe pământ până nu-Ți cer eu!”. Dumnezeu i-a ascultat rugăciunea și se zice că s-o închis cerul nu un an, nu doi, ci trei ani, încât ajunsese în secetă nu numai poporul Israel, dar și țările din jur. Mureau oameni, mureau dobitoace, mureau toate.
Dumnezeu, fiind milostiv, voia să aducă ploaie, dar pentru că i-o ascultat rugăciunea Sfântului Ilie, a spus ”Până nu zice Ilie, nu dezleg cerul ca să plouă!” și a respectat dorința prorocului. Sunt multe în viața Sfântului, dar eu o să trec doar un pic, așa… Și atunci până la urmă s-a auzit și la Ahab de unde a pornit seceta, de la Prorocul Ilie care a încercat să-l mustre pe Ahab. Sfântul Ilie i-a spus ”Până nu te căiești, n-o să fie ploaie!”. Și i-a mai spus: ”Până când o să șchiopătați de amândouă picioarele? Adică să trăiți în felul ăsta, depărtați de Dumnezeu? Păi, dacă Dumnezeu este bolovanii aceia, zeii aceia la care vă închinați voi, hai să vedem! Ia să urcăm pe Muntele Carmel, tu cu toți prorocii tăi și o să vin și eu să aducem jertfă și să vedem care-i Dumnezeu adevărat!”
Dumenzeu încearcă să îl înduplece pe Sfântul Ilie
Asta s-a întâmplat după trei ani de secetă. Dar mai înainte de asta, pentru că murea lumea și crăpa pământul, care era ca arama și cerul era roșu tot timpul, Dumnezeu, fiind milostiv, ar fi vrut totuși să-și facă milă cu poporul și atunci o încercat să-l facă să se milostivească pe Sfântul Ilie și l-a trimis la un pârâu, un izvor care mai avea apă, pârâul Cedrilor. I-a spus „Du-te acolo că Eu o să trimit corbii să te hrănească!” Se zice că păsările astea dimineața îi aduceau lui Ilie pâine și seara carne. Corbii… care ei se hrănesc cu carne… Așa voia Dumnezeu să înmoaie inima lui Ilie ”Vezi corbii? Nu mănâncă ei, dar vin și te hrănesc pe tine!”. A stat mult timp acolo Ilie, hrănit așa, dar tot nu se îndupleca.
Văzând acestea, Dumnezeu o secat izvorul și i-a spus lui Ilie ”Du-te în Sarepta Sidonului, că am poruncit unei văduve să te hrănească!”. O plecat Ilie și când a ajuns la poarta cetății a văzut o văduvă care aduna vreascuri. A întrebat-o ce face, iar ea i-a răspuns ”Adun câteva vreascuri, că mai am o mână de făină și trei picături de ulei ca să coc o turtă să mănânc eu cu fiul meu și după aia să murim, că altceva nu mai avem”. Așa a încercat Dumnezeu să-i arate Sfântului Ilie ”Uite, măi! Și văduvele mor și copiii lor, că nu au!”, dar Sfântul Ilie, nimic! Atunci Sfântul Ilie i-a spus ”Du-te și fă o turtă și dă-mi să mănânc că-s venit de la drum lung și sunt flămând și viu este Dumnezeu că făina din vas nu va scădea și uleiul din ulcior nu se va împuțina!”.
Și văduva a făcut după cuvântul lui. I-a făcut o turtă și a văzut că a rămas făină. Și a făcut și pentru ea și pentru fiul ei și oricâtă făină lua, tot timpul rămânea aceeași făină și același ulei. Se zice că Dumnezeu l-a ținut mult timp acolo și în felul ăsta îl hrănea. Dar în același timp, Sfântul Ilie vedea că în cetate mureau oameni și chiar și fiul văduvei s-a îmbolnăvit și a murit. Văduva a venit la Sfântul Ilie și l-a rugat, iar Sfântul Ilie, după ce s-a rugat la Dumnezeu, o suflat de trei ori asupra lui și l-a înviat. Atunci văduva s-o încredințat și mai mult că Sfântul Ilie era un mare proroc. Se spune că de fapt, fiul văduvei era Iona, care mai târziu a ajuns proroc și s-a dus în cetatea Ninivei să prorocească. Ați înțeles?
Preoții idolești și Sfântul Ilie se roagă pe rând pentru venirea ploii
Revin acum unde rămăsesem, când Dumnezeu a spus ”Gata, trebuie să dau ploaie că nu se mai poate așa, chiar moare toată lumea!”. Așadar, Sfântul Ilie s-a întâlnit pe munte cu Ahab, cu toți idolii și preoții lor idolești și cu tot poporul. O cerut Sfântul Ilie să aducă doi viței și le-o spus „Pentru că voi sunteți mai mulți, luați un vițel, pregătiți jertfa, dar nu puneți foc și rugați-vă voi la Bal, la toți zeii voștri să vă coboare foc din cer să mistuie jertfa”. Au început ăia să strige, să urle de dimineață până la amiază, iar sfântul Ilie se distra pe seama lor și zicea „Băi, strigați mai tare, poate doarme, poate e la o petrecere, poate-i ocupat și are ceva de lucru și nu vă aude!” și ăia strigau mai tare și se înțepau cu săbiile, se tăiau și se băteau până cădeau jos.
Spre amiază sfântul a zis ”Ei, gata, vă ajunge! Dați-vă deoparte, ați urlat mult și degeaba! A venit timpul jertfei mele!” și văzând că nu au nicio șansă toți s-au liniștit și s-au dat deoparte. Sfântul Ilie o pregătit 12 pietre, numărul seminției lui Israel, o poruncit să se sape un canal roată și apa pe care o aveau adusă cu ei s-o toarne acolo în jurul jertfei și a pus jertfa deasupra și a turnat apă și pe ea. I-a dat pe toți la o parte și le-a zis să ia aminte. Apoi și-o ridicat mâinile la rugăciune și s-a rugat la Dumnezeu ca să cunoască tot poporul pe Dumnezeul adevărat. Și în momentul ăla a coborât foc din cer, o ars toată jertfa, vițelul, și toate pietrele acelea și apa dimprejur. Totul a fost mistuit de foc.
Ahab împreună cu tot poporul se căiesc
Adică, n-a fost doar o scânteie, s-a văzut clar cum focul a venit din cer și cum a ars și a mistuit totul. Atunci au cunoscut toți cu toată inima pe adevăratul Dumnezeu! Iar Ahab împreună cu tot poporul s-au căit și au căzut în genunchi cerând iertare de la Sfântul Ilie și de la Dumnezeu. Atunci Sfântul Ilie i-a spus „Prindeți-i pe toți popii idolești, să nu scape niciunul și aduceți-i la pârâu să-i junghiem pe toți, că prea au dus poporul în rătăcire!”. Și o fost înjunghiați toți prorocii acolo. Și apoi, Sfântul i-a zis lui Ahab ”Înhamă caii și fugi în cetate să nu te prindă ploaia, că deja se văd norii!”. Iar după asta, Sfântul Ilie a ridicat mâinile și s-a rugat ”Doamne, deschide cerul și dă ploaie!”. Și ploaia nu s-a oprit până când o ridicat iar Sfântul Ilie mâinile la cer.
Ploaia s-a oprit numai după ce o adăpat din belșug totul. Ahab i-a povestit lui Izabela, dar ea în loc să se smerească se văita că Ilie îi omorâse prorocii și popii ei și ai lui Bal și l-a amenințat pe Sfântul ”Cum ai înjunghiatul azi pe popii lui Bal și ai vărsat sângele lor, așa mâine voi vărsa și eu sângele tău!”. Având și fire omenească, deși nu se temea de nimic, Sfântul Ilie oarecum s-o înfricoșat de amenințarea Izabelei, a plecat de acolo și s-o dus parcă la Muntele Hebron și s-a rugat la Dumnezeu ”Doamne, îmi ajunge câte zile am avut, ia-mi sufletul meu că singur am rămas în tot poporul Israel, pe care îl slujesc cu adevărat!”. Atunci i-o vorbit Dumnezeu și a spus „Nu, Ilie, nu ești singur! 7.000 de bărbați mai am, care nu și-au plecat genunchii lui Bal!”. Ați înțeles?
Împărăteasa face o nelegiuire
Deci, Dumnezeu încă avea oameni credincioși care-L slujeau cu credință. De asta, cât mai sunt oameni pe care nu-i știm, credincioși, care se roagă, care se apropie de El, Dumnezeu încă mai ține lumea, așa cum a fost și în timpul Sfântului Ilie. Se zice că Sfântul Ilie și-o continuat viața lui. La un moment dat, Sfântul Ilie i s-a arătat iarăși lui Ahab, care trebuia să plece la război și l-a mustrat că nu se căise cu adevărat. I-a spus atunci că zilele îi erau numărate. Dar nici Izabela nu și-a terminat răutatea. Ahab a văzut o vie învecinată cu palatele lui, o vie frumoasă, cu pământ bun și dorea mult s-o aibă. S-a dus la proprietar și i-a spus ”Vinde-mi via asta sau îți dau alta într-un loc mai bun, îți dau cât vrei tu pe ea numai dă-mi-o că-mi place mult!”.
Dar proprietarul i-a răspuns ”Să mă ferească Dumnezeu, eu nu vând și nu dau pământul părinților, strămoșilor mei!”. Adică, era moștenit de la părinții lui, de la bunicii lui, cum se spune, ”casa părintească nu se vinde”. A zis că sub nicio formă și că ”via prețuiește mai mult decât tot aurul tău, nu pot să-ți dau așa ceva”. Atunci împăratul Ahab o venit trist acasă, nici n-a vrut să mănânce și-l întreabă împărăteasa:
– Dar de ce nu mănânci, de ce ești supărat?
– Uite, am vrut să-i cumpăr via și nu vrea să mi-o dea!
– Păi, ce fel de împărat ești tu dacă nu-ți manifești puterea?
Deci împărăteasa a rămas tot în stilul ăsta de a-și manifesta nedrept puterea după ce a ajuns sus și i se pare că este grozavă, și i-a spus împăratului ”Mănâncă liniștit că mâine îți dau eu via!” și o trimis martori mincinoși care să-l acuze pe proprietar c-o vorbit de rău pe Dumnezeu și pe împărat și a pus să fie ucis cu pietre. Cine să-l mai asculte pe proprietar? Știți cum se fac judecățile astea nedrepte când vor mai marii lumii să acuze pe cineva, să-l scoată pe unul vinovat, pe altul nevinovat, așa și aici. Imediat o poruncit și l-au ucis cu pietre și după aia Izabela i-a zis lui Ahab ”Poftim, ia via că ăla-i mort deja, nu mai are moștenitori!”. La început s-o întristat Ahab că proprietarul a fost ucis pe nedrept, dar după aia s-a dus repede să ia via.
Sfântul Ilie îl mustră iar pe Ahab
Dar cine i-a ieșit în față? Sfântul Ilie, care i-a spus ”L-ai ucis pe nedrept pe Nabot și i-ai luat via! Ascultă glasul lui Dumnezeu: câinii care au lins sângele lui Nabot, care a fost ucis cu pietre, vor linge și sângele tău când vei muri și Izabela o să aibă și ea o moarte cruntă!”. Ahab, care știa că Sfântul Ilie nu minte și că Dumnezeu îl ascultă, a căzut în genunchi și a cerut iertare de la Sfântul Ilie, s-a dus acasă, s-a dezbrăcat de hainele împărătești și s-a pus într-un sac cu cenușă, cum era în timpurile vechi, și a plâns mult timp și s-a rugat la Dumnezeu să-l ierte. Și atunci s-a auzit glasul lui Dumnezeu către Sfântul Ilie: ”Pentru pocăința lui Ahab, n-o să-i aduc acum pedeapsa, ci după moartea lui!”. Sfântul îi spusese că de toată împărăția se va alege praful.
Și i-a îngăduit Dumnezeu lui Ahab să mai trăiască trei ani. După întâmplarea asta, Ahab a avut un război în care a fost rănit grav și a fost adus pe carul său, iar sângele i se scursese pe car și l-au lins câinii. Așa a murit Ahab după prorocia Sfântului Ilie. După asta, împărăția a fost luată de alt împărat și prima dată ce a făcut? A aruncat-o pe Izabela de la etaj și bineînțeles că a avut o moarte cruntă, iar câinii au lins sângele ei.
Sfântul Proroc Elisei, ucenicul Sfântului Ilie
După aceea, Dumnezeu i-a spus Sfântului Ilie ”E timpul să-ți alegi un urmaș! Uite, am hotărât cine este, l-am ales pe Elisei!”. Elisei avea o moșie și 12 perechi de boi și lucra pământul, iar Sfântul Ilie a trecut pe acolo și i-a aruncat cojocul. Se știa din legea veche că asta însemna că prorocul te ia ca ucenic ca să-i fii urmaș. Atunci Elisei a lăsat toate și a zis „Te rog, proroc al lui Dumnezeu, lasă-mă să-mi iau rămas bun și să-mi sărut părinții și te urmez”. Și-a luat rămas bun de la părinți, a junghiat perechea de boi cu care ara și i-a ospătat pe toți vecinii, a făcut o milostenie la toți care au lucrat pentru el și după aia l-a urmat pe Sfântul Ilie fără nimic. Așa era când urmau un proroc, renunțau la tot ce aveau și se țineau după el.
Așa a început viața lor, care e lungă și cu diferite minuni, toată istoria e în Vechiul Testament la Sfântul Ilie și mai apoi la Sfântul Proroc Elisei. După aceea, la un moment dat zice Sfântul Ilie ”Rămâi în locul ăsta că eu am o treabă!”. Sfântul Elisei fiind proroc, știa că Dumnezeu voia să-l ia la Cer pe Ilie și a spus „Cum îi viu Dumnezeu așa nici eu nu te voi părăsi pe tine!” și Sfântul Ilie l-a luat cu el și au ajuns într-un loc unde erau mai mulți proroci. Se spune că prorocii i-au zis lui Elisei ”Să știi că pe stăpânul tău o să-l ia Dumnezeu la Cer!” și i-au urmat până la Iordan. Sfântul Ilie și-a scos cojocul și a însemnat râul Iordan în forma Crucii și se zice că Iordanul s-a despărțit și au trecut ca pe uscat în partea cealaltă.
Carul de foc îl ia pe Sfântul Ilie și se ridică în văzduh
Atunci Sfântul Ilie i-a zis lui Elisei ”Cere de la mine ce vrei tu înainte de a mă lua Dumnezeu!”. Sfântul Elisei, văzând câte necazuri erau în lume, a zis ”Darul pe care îl ai tu să fie dublu sau înzecit în mine”, nu mai știu exact cum a zis, dar mult mai mult. Adică puterea duhovnicească avută de Ilie de la Dumnezeu să fie mult mai multă. Atunci Sfântul Ilie a zis ”Greu lucru ai cerut, dar dacă ai să mă vezi că mă ia Dumnezeu, înseamnă că ți s-o împlinit rugăciunea.” Și cum mergeau ei așa, deodată a apărut un car de foc care a trecut printre ei și l-a luat pe Sfântul Ilie și s-a ridicat în văzduh. Atunci sfântul Elisei a căzut în genunchi și a zis ”Calul și călăreții lui Israel!…”
Și cum a rămas el așa privind cum se înălța carul, a căzut cojocul de la Sfântul Ilie, astfel rămânându-i și harul și cojocul. Sfântul Elisei l-a luat și s-o întors la Iordan, o însemnat Iordanul cu cojocul cum făcuse și Ilie și s-a despărțit Iordanul și a trecut. Sfântul Ilie a fost ridicat la Cer și spun Sfinții Părinți că fiind ridicat cu tot trupul, el n-o gustat moartea, n-o fost dus în Raiul în care mergem cu toții, în care plecăm din lumea asta, cei care câștigăm mila lui Dumnezeu. În Raiul pământesc, despre care povestește părintele Cleopa, Dumnezeu l-a ridicat pe Adam după ce a căzut. Undeva în văzduh, între Pământ și Cer, se zice că acolo e Raiul care va fi veșnic. Aici se află și Sfântul Enoh, despre care Sfânta Scriptură spune că I-a plăcut și a fost răpit de Dumnezeu negustând moartea.
Focul poate cădea iar din Cer peste noi
Ei se află în Raiul ăsta pământesc și ei sunt pregătiți pentru venirea antihristului pe pământ. Și după cum vedem nebuneala din lumea asta, în care toate s-au întors pe dos… chiar spuneam cândva că în momentul în care toate țările din Europa vor legaliza urgiile astea, toate nebuniile astea pentru care Dumnezeu a coborât foc din cer peste Sodoma și Gomora, care înseamnă căderea totală a Europei, atunci încep urgiile în Europa ca să știți!… Gândiți-vă bine la asta cei care legalizați și cei care susțineți asta. Deci susțineți distrugerea totală a Europei, o să fie haos și războaie, o să vedeți când o să se ajungă acolo. De asta diavolul forțează acuma pe toate căile să se legalizeze în toată Europa, ca să înceapă distrugerea. Că diavolul din asta trăiește, din ură, războaie și distrugere. Dacă oamenii se omoară între ei, diavolul câștigă sufletele astea.
Asta se încearcă, legalizarea acestor urgii pentru care Dumnezeu a coborât foc din cer și pe care le urăște. Nu-i de ajuns că se fac, vor să fie legalizate. Și atunci exact ca în imperiul roman, unde se legalizaseră urgiile publice, moment în care a început căderea lui până s-o distrus, așa va fi și cu Europa, ca să știți! Și va veni antihrist și după toate urgiile astea, când va începe toată nebunia și nu se va mai înțelege om cu om, după ce se vor legaliza toate, o să înceapă războaie, ucidere peste tot. Și atunci va fi instalat un singur împărat care va controla lumea. Ați înțeles? Spre asta se merge, asta vrea diavolul și atunci va fi instalat antihrist, care la început se va da drept împăratul ăla bun care vrea să unească lumea, să fie pace, până își ia stăpânirea…
Dumnezeu îi va trimite pe Enoh și pe Ilie să arate oamenilor rătăcirea
Că după aia va începe el să distrugă tot ce-i curat, tot ce e frumos, tot ce e creștin, toți cei care se închină lui Hristos să nu se mai închine, ci să i se închine lui. Și bineînțeles, prin toate mijloacele și tehnologiile astea moderne o să forțeze lucrul ăsta. Dar pentru că lui Dumnezeu îi va fi milă de poporul lui, atunci îi va trimite pe Enoh și pe Ilie pe pământ ca să-l mustre pe antihrist și să le arate la oameni rătăcirea și cine-i antihrist. Antihrist înseamnă împotriva lui Hristos, deci cum se zice, cel care are toată puterea diavolului. Și atunci vor fi mustrați de Enoh și de Ilie și vor face minuni și atunci mulți dintre oamenii care nu au apucat să se închine lui antihrist vor lua putere și nu vor ceda, va fi plin de mucenici și atunci.
…Sfârșitul
Vor fi ultimii mucenici care vor mărturisi cu sângele lor pe pământ. Mulți se vor trezi atunci, dar va îngădui Dumnezeu la sfârșit, după propovăduirea lor, ca să fie și ei uciși. Se zice că antihrist le va tăia capetele și vor fi lăsate în piața cetății, cum se spune. Atunci toți ăștia care se vor închina lui antihrist vor chefui și vor spune „Gata! Uite, că i-am biruit și pe ei!”. Trei zile vor sta trupurile separate de capetele lor sub pază, să nu le ia nimeni, să vadă toți că au fost biruiți. Se zice că după trei zile se vor apropia capetele la loc de trupuri și îi va învia Dumnezeu, iar după ce au gustat moartea vor fi luați la Cer și atunci se vor îngrozi toți și va fi Sfârșitul.
Putere de sus va veni și îl va birui pe antihrist, îl va lega și se va încheia cu lumea asta. Ca să știți! Va urma un foc pe care îl va îngădui Dumnezeu să ardă pământul și care i-o slujit lui Dumnezeu, va fi luat la Dumnezeu, care o slujit la antihrist, se va duce cu el în focul veșnic. Ați înțeles, dragilor? De asta am legat toată istoria asta de Sfântul Ilie, pentru că are mare însemnătate. A fost unul dintre cei mai mari proroci, cel mai râvnitor și pe care l-a răpit Dumnezeu și care e pregătit ca la sfârșit să vină din nou. De asta se zice că au mare putere mijlocirile Sfântului Ilie, cine se roagă la el, e puternic. Ați văzut că însuși Dumnezeu îl asculta pentru că și el Îl iubea atât de mult pe Dumnezeu și L-a iubit toată viața.
Să vă rugați la Sfântul Ilie că-i mare proroc! Mai ales cei care îi purtați numele, să-l aveți ca ocrotitor în casa voastră, ca mijlocitor. Bineînțeles că Dumnezeu e deasupra la toate, Maica Domnului e cea mai aproape mijlocitoare, dar și sfinții au îndrăzneala lor pentru că ei l-au slujit pe Dumnezeu. Să-i avem pe sfinți ca prieteni și mijlocitori la Maica Domnului și la Dumnezeu pentru noi! Ați înțeles, dragilor?
Să ne ajute Bunul Dumnezeu, Maica Domnului, Sfântul Ilie și toți sfinții, amin!
Doamne ajută!
Pomelnice online și donații
Doamne ajută!
Dacă aveți un card și doriți să trimiteți pomelnice online și donații folosind cardul dumneavoastră, sau/și să susțineți activitatea noastră filantropică, inclusiv acest site, vă rugăm să introduceți datele necesare mai jos pentru a face o mică donație. Forma este sigură – procesatorul de carduri este Stripe – leader mondial în acest domeniu. Nu colectăm datele dvs. personale.
Dacă nu aveți card sau nu doriți să-l folosiți, accesați Pagina de donații și Pomelnice online .
Ne rugăm pentru cei dragi ai dumneavoastră! (vă rugăm nu introduceți detalii neesențiale precum dorințe, grade de rudenie, introduceri etc. Treceți DOAR numele!)
Mai ales pentru pomelnicele recurente, vă rugăm să păstrați pomelnicele sub 20 de nume. Dacă puneți un membru al familiei, noi adăugăm „și familiile lor”.
Dumnezeu să vă răsplătească dragostea!
![](https://chilieathonita.b-cdn.net/wp-content/uploads/2021/10/stripe-badge-transparent.png)
18 Comment
Am citit undeva că și Sfântul Ioan Evanghelistul ar fi un Înaintemergător al celei de-a doua veniri. Și este susținut de faptul că Domnul Iisus a spus că acesta va rămâne până va veni El, nu că nu va muri. Așa este ?
Mulțumesc!
Da (oarecum). Într-adevăr Domnul i-a spus acest lucru de 2 ori (odată ai menționat-o) și din cauza asta se știe în Biserică faptul că Sf. Ioan va veni la sfârșit dimpreună cu Moise și Ilie. Sf. Ioan are o moarte foarte „discutabilă”. L-au îngropat de viu. Unii spun că nu a murit. Alții spun că a murit și l-a înviat harul. Cert este că mormântul e gol și că Sf. Ioan va (re)veni.
Cei doi Inaintemargatori sunt Enoh ( dinainte de Lege) și Ilie ( sub Lege ) care sunt mutati la cer cu trupurile. Sfântul Ioan Evanghelistul e după Lege ( starea lui e incertă ). Dar cu Moise cum rămâne ? El este și el un Înaintemergător sau martor sau in ce calitate va veni ? Va veni doar cu duhul ?
Am citit despre acest aspect, dar nu e menționat nimic mai mult decât ați făcut-o dvs.
Mulțumesc!
Cred că e nevoie de explicații suplimentare când se aduce aminte de fapte de violență comise de sfinți în VT. Părintele vorbește de faptul că Sf. Proroc Ilie i-a junghiat (sau a ordonat să fie junghiați) toți ceilalți preoți păgâni. Pare șocant și necreștin. M-am uitat cu mama împreună la clip și acea parte a supărat-o, n-a mai putut asculta restul. E șocant să asculți pe cineva vorbind cu atâta seninătate despre acte de violență extremă, de parcă Biserica Ortodoxă îmbrățișează violența împotriva păcătoșilor cu zâmbetul pe buze. Noi de la Hristos încoace suntem învățați să iubim și să iertăm dușmanii, nu să-i junghiem, și ne e foarte greu să înțelegem cum de sfinții din VT, dacă erau sfinți, nu gândeau mai presus de restul oamenilor neștiutori.
Apropo de asta, recent am discutat cu un preot care a dat mai multor credincioși să citească părți din Psaltire. O femeia a fost șocată de Psalmul 108 și a fost la un pas să se depărteze Ortodoxie din cauza asta, ea știind că creștinismul e religia păcii, și neînțelegând cum e posibil ca un sfânt (David) să dorească atâta suferință oamenilor și copiilor. De la acel eveniment preotul a fost mult mai rezervat în a da credincioșilor să citească din VT, mi-a zis că e nevoie de îndrumare și explicații, altfel se poate ajunge la mari neînțelegeri.
Sincer, nici eu nu înțeleg de ce Profetul Ilie i-a dus la junghiat ca pe niște animale… Ok, legea iubirii și iertării încă nu era 100% revelată de Dumnezeu în VT, doar sugerată pe ici pe colo, dar dacă ea era legea supremă, de ce nu a fost revelată măcar sfinților?
P.S. Mai mult de atât, chiar Dumnezeu în VT i-a poruncit lui Saul să-i ucidă pe amalekiți: „Mergi acum şi bate pe Amalec şi pe Ierim şi nimiceşte toate ale lui. Să nu iei pentru tine nimic de la ei, ci nimiceşte şi dă blestemului toate câte are. Să nu-i cruţi, ci să dai morţii de la bărbat până la femeie, de la tânăr până la pruncul de sân, de la bou până la oaie, de la cămilă până la asin”.
De ce în VT Dumnezeu poruncește să fie uciși până și pruncii nevinovați? Înțeleg că nu vrea ca acele învățături păgâne să fie răspândite în lume, de aceea l-a lăsat și pe Ilie să-i ucidă pe preoții păgâni. Dar apoi în NT, de ce pare că S-a întors la 180 de grade Dumnezeu? Când catolicii s-au dus cu cruciadele să-i ucidă pe păgâni, nu mai zicem că e voia Domnului, ci din contră, un mare păcat. Sfinții din ziua de azi nu au voie să-i ucidă pe imami și pe călugării budiști și așa mai departe.
Frate, îți vine să crezi ca Sfântul Prooroc Ilie a fost legionar??? Am sucit-o pe toate părțíle, serios, dacă nu!!! Cum era aia?!?
„Pentru cei viteji zidim altare, Și–avem doar gloanțe pentru trădători.”
ȘI DUMNEZEU NU S-A SUPĂRAT PE EL CHIAR DELOC!!! BA, I-A MAI ȘI FĂCUT PE PLAC! CINE ARE OCHI, SĂ VADĂ ȘI CINE ARE URECHI, SĂ AUDĂ.
Și Sfântul Gheorghe, care a omorât balaurul, ce era să facă, să-l bage la pușcărie cu drepturile balaurului, să-l scape justiția de azi??????
Și Arhanghelul Mihail, cu oastea lui de îngeri, care a făcut luptă mare in cer, trebuia arestat și el și toți îngerii, c-au încălcat drepturile balaurului, așa-i???
Ce să vezi, VT, cu materialul clientului, ce talmud cu: „UCIDE-L PE CEL MAI DEȘTEPT DINTRE NEEVREI”, mizilic!
Auzi, dar tu oi vrea ca la Judecată să fim toți judecați la fel, deși FIECARE A ALES DIFERIT???? Nu e cam comunistă treaba??? Parcă Dumnezeu era cu liberul arbitru și ASUMAREA RESPONSABILITĂȚII ALEGERILOR NOASTRE, PENTRU CARE VOM FI JUDECAȚI.
La îndemână: Domnul Laurențiu, din emisiunea Părintelui Teologos și kristof lajos, care tocmai a fost prins c-a violat un minor și-și justifică fapta monstruoasă că era somnambul! Ambii au avut copilării chinuite, fiecare a ales ce-a vrut. Vrei egalitate la Judecată pentru amândoi??? EU, NU!
ATENȚIE părinții/preoții, care la slujbele pentru pomenirea Sfântului Prooroc Ilie, ați denaturat conținutul Sfintei Scripturi și ați spus că poporul ar fi ucis cu pietre pe preoții închinători lui baal, și NU Sfântul Ilie! Creați voit înșelare prin minciună. E, păstrând proporțiile, ca atunci când s-a spus că poporul român l-a împușcat pe Ceaușescu de Crăciun, ORI ȘTIM CĂ NU POPORUL ROMÂN L-A OMORÂT.
Sarcasmul referitor la legionari nu-și are rostul aici.
Apoi, ar fi minunat dacă nu ați mai fi atât de furioasă (cel puțin așa reiese din scrierea cu litere mari, care semnifică strigăt agresiv pe internet).
Referitor la violență și uciderea păcătoșilor, când Petru a sărit să-l taie pe ostașul trimis de farisei, Hristos l-a oprit și i-a zis că cine ridică sabia, de sabie va pieri.
Balaurii tăiați de sfinți nu sunt ființe omenești, sunt demoni, cel puțin așa știam eu.
Iar referitor la cruciadele de pedepsire a păgânilor, chiar părintele Theologos a explicat de multe ori că au fost mari păcate. De la Hristos încoace nouă nu ne mai este permis să ucidem păgânii. Înainte de Hristos nu doar că era permis, dar chiar Domnul o cerea. E o aparentă contradicție și cred că e normal să doresc să înțeleg cum se explică ea.
Te rog, citește legile referitoare la război din Deuteronom și cum că israeliților le era interzis războiul de cucerire, cu excepția pământului dat lor. Legile de război sunt ceva fără precedent în lumea antică, mai ales în Levant și Mesopotamia, unde războiul de exterminare era ceva firesc- vezi imperiul asirian.
Excepția de la acele legi o consideră 7 neamuri din Canaan, față de care Dumnezeu a avut indelungă răbdare, anume 450 de ani, cf discuției lui Dumnezeu cu Avraam.din Facerea cap 12, parcă.
Acele neamuri practicau niste culte demonice care implicau sacrificiu uman și canibalism. Așa ceva era și pentru păgânii „de rând” ceva extrem și inacceptabil.
Față de acești păgâni „de rând” nu scrie nicăieri despre vreo poruncă de ucidere a lor,. dimpotrivă.
Chiar și cu refaimii și cu celelalte 6 neamuri din Canaan, înțelegerea este că Dumnezeu îi judecă pe ei prin armata Poporului Său. De aceea israeliților li se interzice să ia pradă de război de.la acele neamuri.
Este o diferență colosala între neamurile păgâne din Levant și Mesopotamia, conduse de regi și împărați care se declarau zei și pentru care războiul de cucerire și exterminare era ceva firesc și de dorit și monarhia și modul de conducere a războiului poruncite in Tora.
Da, din păcate omenirea în ansamblul ei nu era pregătită pentru un mod mai pacifist de vietuire, de aceea violența era ceva mai mult permisă, dar nu era în niciun caz ceva de dorit și poruncit de Dumnezeu
@Mihai, mulțumesc penru explicații, înțeleg mai bine acum. Cu toate acestea, dacă Dumnezeu știa că urmează să-L trimită pe Fiul Său în lume cu o nouă lege, de ce nu a pedepsit pe acele 7 popoare extreme și inacceptabile El Însuși prin secete și molime? Sau de ce nu a lăsat pe alte popoare demonice să le pedepsească, să se ucidă între ei? De ce a folosit poporul Său sfânt pentru a ucide până și nou-născuții?
Spre exemplu, la Holocaust, când Domnul i-a pedepsit pe evrei (de fapt nu e pedeapsă, mai degrabă le-a respectat dorința „sângele Lui să fie asupra noastră și a copiilor noștri”), nu a folosit un popor sfânt pentru a face asta, nu le-a zis naziștilor și lui Hitler „mergeți și împliniți ce trebuie de împlinit”. Ci doar a lăsat alt popor fără de Dumnezeu (Germania Nazistă) să fie ispitit de Satana și să facă acele crime. Iar crimele, deși metafizic justificate când privim la scară largă, milenară, au fost scrise ca păcate poporului German, care a suferit enorm după aceea, toate femeile lor fiind violate de Armata Roșie.
Deci, vedeți pe de o parte avem VT, unde Dumnezeu pedepsea popoarele prin sabia poporului Său ales, căruia crimele nu-i erau trecute ca păcate, ci din contră, erau „felicitați” că au ascultat de voia Domnului (și pedepsiți când nu ucideau pe toți). Iar pe de altă parte avem războaiele și genocidurile moderne, unde Dumnezeu pare că pedepsește popoarele folosindu-se de alte popoare înșelate, iar crimele sunt scrise ca mari păcate, nimeni nu este „felicitat” că a făcut voia Domnului.
Mi-e greu să înțeleg lucrurile astea. Pare că Dumnezeu a schimbat „strategia”. Și e normal să o schimbe, că a venit legea nouă, dar nu înțeleg cum se îmbină, cum se completează cele două, cum pot fi ele adevărate în același timp.
Iar apoi, nici strategia nouă nu prea o înțeleg, de ce Dumnezeu pedepsește popoarele prin războaie și genocide făcute de alte popoare fără de Dumnezeu (exemplul cu Holocaustul), iar apoi le scrie ca păcate? Dacă e voia Domnului, dacă evreii însuși au cerut-o când au zis „sângele Lui să fie asupra noastră și a copiilor noștri”, atunci de ce împlinirea acestui lucru a fost scris ca un mare păcat Naziștilor? Sau de ce nu a folosit Domnul un popor de Dumnezeu iubitor pentru a pedepsi pe evrei, așa cum făcea în VT, de ce a folosit un popor înșelat de diavol? Iar apoi, cum se face că diavolul i-a înșelat pe Naziști pentru a face voia Domnului și a împlini cererea evreilor de la judecata lui Iisus? Lucrurile par confuze din mai multe pdv….
Atenție, „sângele Lui asupra noastră și a copiilor noștri” este o referință directă la ritualul ispășirii din legea veche. Iudeii de atunci au zis-o in sens de jurământ cu blestem, dar Evanghelistul ne atrage atenția la altceva: anume Hristos este atât țapul care ia asupra sa păcatele întregului popor, cât și cel de-al doilea țap, folosit pentru purificarea cortului mărturiei. Poporul iudeilor a făcut cam la fel cu Caiafa, care a făcut o profeție fără să înțeleagă (vezi Ioan, cap 11).
Cât despre restul postării: Dumnezeu se folosește de diverse metode pentru a conduce oamenii spre pocăință și spre a restabili dreptatea. Uneori îngăduie invazii armate, alteori cataclisme.
Cred că ne e mai ușor să digerăm cataclismele „naturale” decât atrocitățile comise de alți oameni în război, deși rezultatul este același.
Cred că trebuie să vedem și dincolo de viața aceasta. Uciderea unui prunc e o imagine oribilă, dar ne putem gândi că pleacă fără niciun păcat din viața aceasta. Cu siguranță este mai bine decât să ajungă adult și să se inițieze în ritualuri demonice și să comită el însuși atrocități. Și Sf Paisie Aghioritul spune acest lucru: uneori Dumnezeu ia un copil din pruncie dacă vede că viața lui nu ar fi bună mai departe.
În ultimă instanță, disconfortul pe care îl simțim cu privire la anumite episoade din Sf Scriptură nu cred că poate fi depășit în totalitate prin mijloace raționale, pentru că fiecare explicație generează lte întrebări și nu le putem dezlega satisfăcător pe toate
Mai bine recunoaștem acel discomfort și mergem mai departe, cu nădejde în Dumnezeu. Nicăieri nu mi se garantează că le vom înțelege pe toate in această viață și că vom fi pe deplin încredințați, dar ni se cere tocmai în privințele in care sentimentele și/sau rațiunea se revoltă să avem puterea sa privim mai departe cu credință
@Mihai, hmm, interesant, deci „sângele lor să fie asupra noastră și a copiilor noștri” poate însemna și faptul că Iisus și-a vărsat sângele pentru păcatele noastre, și atunci, în mod tainic și paradoxal, vorbele evreilor nu mai sunt doar un blestem asupra lor înșiși, ci devin și o invitație ca sângele lui Hristos să le curețe păcatele, să vină asupra lor precum taina împărtășaniei cu sângele lui Hristos pe care-l bem noi. Niciodată nu m-am gândit în felul acesta.
Și atunci e posibil ca nu ei să fi atras Holocaustul asupra lor în mod direct cu acele cuvinte de blestem, ci mai degrabă și-au pierdut protecția Domnului datorită urii lor necontenite față de Hristos, motiv pentru care au devenit vulnerabili atacurilor Naziștilor și ale altora.
Cred că este primejdios să încercăm să determinăm cauzele duhovnicești ale anumitor evenimente istorice, atunci când nu ne privește în mod direct.
Dumnezeu îngăduie lucrurile rele spre pocăință. De aceea atunci când nu se întâmplă noua, fie individual, fie colectiv, ceva rău sau supărător este bine sa ne evaluăm viața și să vedem pentru ce și cum ar trebui sa ne pocăim.
Altfel, dacă încercăm să determinăm cauzele unor evenimente rele venite asupra altora, pe lângă faptul că putem vorbi ușor în necunoștință de cauză, mai avem și tendința să judecăm și să avem o atitudine lipsită de compasiune în tonul „las’ că bine ți-a făcut, că ai meritat”. Adică atitudinea prietenilor lui Iov.
Corecție: De aceea atunci când nu se întâmplă noua
Am vrut să spun: atunci când NI se întâmplă ceva rău
Și pe mine m-a șocat uciderea. Parca nu putem lua o viata, decât în război. Pt ca sufletul e de la Dumnezeu și doar el îl poate lua, pt ca nu știm dacă nu le refuzam mantuirea. Relația dintre Dumnezeu și Ilie, iar pare ciudată, Dumnezeu fiind atemporal nu e ca și cum nu știa ce se va întâmpla. În continuare, pe mine VT e ciudat, dar nu ma așteptam să mă socheze Sfintii, bine poate pentru că și eu am o fire rebela. Un exemplu îmi trebuie și adio smerenie. Plus ca vine sfârșitul, adică e clar ca acolo ne îndreptăm, după spusele părintelui, în câțiva ani, probabil se va legaliza cam peste tot, credință a scăzut mult la nivel global, fin păcate
E important să nu ne depărtăm de Biserică când ne șochează anumite lucruri pe care nu le înțelegem. Trebuie să ne gândim tot timpul la marii sfinți ai noului testament, cei care au fost de mii de ori mai aproape de Dumnezeu decât noi, au făcut mari minuni, au ajuns pe treptele cele mai înalte ale rugăciunii, au vorbit direct cu Domnul și cu îngerii și au avut o iubire imensă pentru aproapele. Dacă ei au citit vechiul testament și nu au fost șocați și nici n-au zis „Ilie nu e sfânt”, atunci e o problemă cu înțelegea noastră, nu cu VT.
Izabela incerca instaurarea cultului lui Baal împreună cu exterminarea profeților și a cultului lui Yahwe, lui Dumnezeu.
Uciderea acelor preoți păgâni nu a fost nici gratuită nici neprovocată. Suntem în perioada vechi testamentară. Ilie și poporul israeliților au fost atunci unealta judecății lui Dumnezeu
E vorba doar de modele, ma chinui sa fiu smerita și nu sunt, iar unul din cei mai mari Sfinti poate a fi mai mult războinic și nu foarte empatic, sa nu spun nemilos, pe care Dumnezeu încerca sa îl induplece. Ca să nu mai spun ca uciderea imediat după un miracol al Lui Dumnezeu lasă ideea unui Dumnezeu razbunator. Cred ca las VT deoparte pt totdeauna, ca ma gândesc la tot felul.
N-am citit VT, dar mini-seria „The Bible” din 2013 m-a ajutat să cunosc multe evenimente din VT, primele 5 episoade sunt numai despre VT, foarte bine făcute, emoționante și inspiraționale. Apoi ultimele 5 sunt despre Iisus, iar ultimul episod se termină cu o scurtă scenă din Apocalipsa lui Ioan, când Iisus îi apare în peșteră și-i zice că e Alfa și Omega, Începutul și Sfârșitul. Foarte impresionat final, care închide ca un arc de cerc întregul serial, deoarece prima scenă din primul episod îl arată pe Iisus căzând pe drumul Golgotei cu crucea în spate, plin de sânge, iar camera face zoom spre ochiul său la infinit, iar în pupila lui Iisus în acele momente de chin explodează întreg Universul, Big-bang-ul, facerea lumii.
Totul începe cu Iisus și se termină cu Iisus, nu există înainte de Hristos și după Hristos decât în rânduiala noastră umană, chiar ascultasem niște filozofi și părinți ortodocși care discutau despre ideea că Dumnezeu a creat Universul în timp ce era răstignit pe cruce. Deci violențele din VT sunt în fond niște expresii ale căderii omului în păcat, nu sunt niște timpuri fără de Hristos, Hristos era și atunci, dar nicio femeie nu era suficient de curată pentru a-l naște, până la Fecioara Maria. Dacă omenirea era suficient de curată încât să dea o Fecioară Maria mai devreme, imediat după Adam și Eva, probabil am fi avut un VT mult mai scurt cu mai puține violențe, dar dacă omenirea nu a vrut… a început crimele imediat cu Cain și Abel… asta e… nu e vina Domnului, e a noastră…